For 65 millioner år siden traff en stor asteroide jorden.
Så mye stein, støv og aske ble kastet ut i atmosfæren -
- at himmelen ble mørk og klimaet endret seg lenge.
Dinosaurer og mange andre arter døde ut.
Andre arter dro fordel av det, -
- de best utstyrt til å tilpasse seg klimaendringene: Pattedyrene.
De hadde levd i dinosaurenes skygge siden utviklingen i mesozoikum.
Nå kunne de spre seg, flytte inn i andre habitat og utvikle seg mer.
NATURHISTORISK MUSEUM 20 DAGER FØR TREFFET
Homo sapiens stammer også fra denne gruppen.
Denne æraen er nyest og pågår i dag.
Den er kjent som cenozoikum, som betyr "nytt liv".
- Hva ser du? - Ingenting.
- Hvorfor ikke? - Du lyser i ansiktet mitt.
Ja, for solen skinner på oss og asteroiden Horus...
Kom hit, Susanne. Du er Horus, ok?
Horus er dekket av et ett meter tykt lag karbonstøv.
Det er svartere enn det svarteste på planeten vår.
Derfor ble Horus oppdaget sent.
Vi så den ikke. Hva gjør vi nå?
- Atombomber? - Nettopp!
For å gi mamma fremdriften hun trenger, -
- sånn at hun forsvinner, går forbi oss -
- og flyr av sted i det fjerne.
Greit. Nå må jeg låse.
Selvsagt. Kom, så går vi.
Hva om det ikke virker?
- Om hva ikke virker? - Missilene.
Det virker. Ikke vær redd. Det virker.
Ja.
Hva gjør du her?
Ikke la deg visne hen.
Ekteskapet ditt er ikke det første som faller i grus.
Det er fint at du kom.
En fin overraskelse.
Hva er det?
Du er annerledes.
Det er skadefryden min over at denne elendige verdenen endelig går under.
Nei.
Du er lykkelig.
- Og krøllete. - Det er også greit.
Om jeg hadde fortalt deg at det er en sjanse for å overleve, -
- ville du ha blitt med oss?
Nei.
Jeg blir her til teppefall.
Mr. Strehlke? Er du tilbake?
Sjef! Se, jeg tok med de tre kvinnene du ville ha.
Dette er Desi, Moni og Miri.
En blondine, en brunette og en rødtopp. Desi er sykepleier.
- Om noe skjer i bunkeren... - Og han?
- Er han også sykepleier? - Nei, det er fetteren min, René.
Hva sa jeg om å se ham igjen?
- Han hjalp til med damene. - Hva sa jeg?
- Jeg trodde... - Ikke tro!
Jeg sa at om du tok med noen hit igjen, måtte de ut!
Hva med de andre? Selv purken er inne.
Det stemmer, alle de er inne.
Jeg sier hvem som er inne og ute!
Og nå er det en plass ledig.
- I så fall er den min. - Jeg gir faen.
Bestem det selv. Dere kan slåss om den. Ja!
En ekte nevekamp.
Vinneren får flytte inn i bunkeren, taperen er ute.
- Klaus... - Begynn!
Vekk med hendene!
Det holder, Elvis.
Det er alt.
Jøss!
For en kampånd!
Hva lærte vi av det?
Fetteren din bryr seg ikke om deg!
Kom deg vekk, din rotte! Mens du ennå kan.
Dyr.
Vi får vel venne oss til det.
La oss hente den siste lasten, Deniz.
Ikke dårlig, kompis!
Hvordan er det du ser ut?
- Hva er det med pappa? - Jeg vet ikke.
- Ikke lyv til meg. Og i går? - Han kommer nok ikke mer.
Kranglet dere?
- Fortalte du ham at du... - Ja, jeg fortalte det.
Han elsker deg. Du var ærlig. Dere kan finne ut av det.
Vi har ikke tid, Leonie!
Vi ville bestandig være gode foreldre dere kunne stole på, men...
Vær så snill og tilgi oss.
Vi må overleve.
Jonas og du, dere to må overleve.
Det er alt som teller.
Stol på meg, ok?
Ja?
Ha det, bestefar.
- Du er vakker. - Takk.
Du også.
Jeg fant ikke noe annet.
Da du var borte i går, -
- merket jeg at ingenting gir mening uten deg.
All løpingen rundt er meningsløs.
Uten deg.
Du er det beste som har skjedd meg.
Vil du bli kona mi, Marion Meissner?
Tidligere Marion Cosin?
Ja.
Det vil jeg.
Til verden ender.
Kan du fortelle meg hva vi gjør her?
Det er overraskelsen. Mr. Frankenberg hjelper oss.
- Han har en bunker. - Hva?
- Har Nora en bunker? - Ja.
Vent til jeg kommer tilbake. Ingen diskusjon!
Su. Hva er meningen med dette? Hva gjør du?
- Hva gjør du? - Det er ikke din sak.
Vet du om bunkeren hans?
- Det gjør tydeligvis du også. - Du!
- Hør her. - Hva?
- Den jævelen hjelper deg ikke. - Kan du?
Kan du redde barna mine?
Jeg forstår deg ikke. Se på deg!
- Har du ingen selvrespekt igjen? - Nei.
- Ikke nå mer. La meg være. - Vær så snill!
Stopp! La meg være! Slipp meg!
- Deniz! Er du gal? - Ikke gjør det, er du snill.
Kom igjen! Det er hyggelig at du kom tilbake, Susanne.
- Det går vel bra med fornavn? - Ja.
Beklager at kompanjongene mine plager deg. Er du gal?
- Hent luftfiltrene der borte... - Ellers hva?
Ellers hva?
Vet du hva? Faen ta bunkeren din, og faen ta deg!
- Kom. - Nei!
- Vekk med hendene! - Vær så snill, Deniz. Slipp!
Gå, vær så snill.
Ja, de tyrkerne.
Hva med mannen din, Uli?
Vi tar en titt på rommet først.
- Ja vel, purk? - Ha det! Ciao!
Ha det!
Ahoy!
To meter forsterket betong. Egen lufttilførsel og vannbehandler.
Som du ser, snakker jeg alltid om tekniske ting.
Det plager ikke meg.
Kona mi var imot denne bunkeren.
Derfor bygde jeg den ikke før etter ulykken hennes.
- Jeg kondolerer. - Sånn er livet.
Iblant spiller det en de skitneste puss.
Iblant er man heldig. Du er heldig, Susanne.
Nå er du trygg.
Disse tilhørte kona mi.
Jeg måtte bare ta dem med meg ned hit.
Synes ikke du også at når folk dør, får tingene deres -
- en merkelig glans? De skinner nesten.
Jeg tror du er samme størrelse.
Kom til Klaus.
- Er du sulten, småen? - Ja.
- Veldig. Vi spiste ikke frokost. - Hysj, Jonas!
- Vi vil ikke ha noe. - For pokker, da, Leo!
Vet du hvor elendig jeg følte meg?
Jeg måtte sverge på moren min at jeg ikke sa noe om bunkeren.
Så var dere på rømmen.
Og så fikk dere de bunkerplassene.
Se, han ler også.
Leo, da!
Det går fint! Hva tror du at de diskuterer?
- Tror du det? - Ja!
- Får vi plass der inne? - Selvsagt.
Vi kommer til å gå hverandre skikkelig på nervene der inne.
Hva med barna?
Skal vi ikke hente dem inn nå?
Tre av dem går godt overens. Leonie og Nora er uadskillelige alt.
Vet du...
Jeg ville nesten foretrekke at vi lukket den nå.
Sånn at det ikke skjer noe annet, eller at noen går fra vettet.
- Eller får andre idéer. - Ja.
Vet du, Susanne, det er andre tider nå.
Jeg har ansvaret for alt dette.
- Barna dine blir ute. - Hva?
- Du blir Noras mor og min kone. - Nei!
Nei, Klaus. Nei... Nei!
Nei, Klaus! Vær så snill!
Jeg går og ser hva de gjør. Vent her, ok?
Hva tar så lang tid? Leonie venter. Jeg viser henne bunkeren nå.
- Hvor er Mrs. Steiner? - I bunkeren! Det var det du ville.
- Jeg henter Leo. - Leo skal ikke inn!
- Hva? - Vi har tre plasser til tre personer!
- Ikke Leonie! - Hun er min beste venn!
Det blåser jeg i! Hun kan finne noe med faren sin!
Rasshøl!
- Hvor er moren min? - Hun vil ikke se dere. Stikk!
- Det er ikke sant. - Gå!
Hun vil ikke se dere, drittunger!
Ha dere vekk!
Laika. Kom.
Kom.
Beklager, vi har stengt.
Til verdens ende.
- Kan jeg hjelpe deg? - Jeg ville bare komme hit.
Jeg og kona mi møttes her.
- På museet mitt. - Ja.
Hun snakket til meg fordi jeg stod i veien.
Jeg falt for henne med én gang.
Vel, det var ikke siste gang jeg stod i veien for henne.
Ja, det er... sånn ekteskap er.
Kona mi og jeg kranglet alltid om det.
Hun syntes utstoppede dyr var grusomme. Døde og...
- Jeg syntes alltid de virket... - Fredelige?
Ja, nettopp.
Bli med meg. Jeg skal vise deg noe.
Kom.
- Denne går langt ned. - 120 meter.
En klar fordel dinosaurene ikke hadde.
For ikke å nevne luftfiltreringsanlegget.
Hva er strømkilden?
Nødgenerator.
Den skulle være ladet etter to år.
Vi har en ledig plass.
Hør her. Jeg har to barn, og så kona mi.
Ok, da.
Bare du, kona di og barna dine, men ingen andre.
Det har du mitt ord på.
Kom inn.
Jeg er nysgjerrig.
Han blir ikke yngre.
Pappa?
Robin!
- Jeg trenger dere! - Vi kan ikke nå.
- Vi har en kollektiv opplevelse. - Vær så snill!
- Vi kan ikke, Robin! - Vær så snill, Robin!
Lyset!
- Kom. - Nå!
Følg meg.
Synd vi ikke ble kjent med hverandre tidligere.
Pappa elsket dette stedet.
Jeg tror han ville likt dette. Det passer for en gammel kriger.
Skal vi si en bønn?
Nei, ikke noe kirkelig. Han var en viking.
Er alt i orden?
Vannet...
Vannet gikk.
- Skål! Vi er de overlevende! - Vi er de overlevende!
Ikke begynn og sipp.
- Inviterte du dem, eller? - Hvem er det?
Bare se på dem!
Hva for en gjeng er det?
Hva for en klovn er du?
Jeg er ingen.
- Det skal jeg si! - Det ser sånn ut!
Dette er min private eiendom.
- Pell dere vekk, og det kvikt. - Vi skal gå.
Når du setter henne fri.
- Hvem? - Moren min.
Å, Leonie!
Du vet at hun kom hit frivillig. Svært, svært frivillig.
- Slipp henne fri. - Ta med komikerne dine og stikk!
Og du skal sette henne fri.
Ellers hva?
Frykt ikke.
Han ber på sine knær!
Gi ham en til!
Han ber på sine knær igjen!
Han ber!
Gi ham en til!
Du har ennå tid.
- Du har ennå tid. - Ja.
Stopp!
La ham være!
Sus?
Hei, hvor er du? Jonas? Er dere her?
Ikke nok?
Ennå ikke nok?
Jeg føler ingen frykt.
- Han elsker mer enn du... - Stopp!
Ennå ikke nok.
Han elsker...
...mer enn du...
Klaus!
Han elsker mer...
La oss gå hjem.
Kom dere vekk!
Ta hora og pell dere vekk!
Pell dere vekk!
Hallo?
Hvor er kona mi?
Kona di.
Jeg glemte nesten det.
Men Susanne tilhører ikke deg.
Hun tilhører ingen.
Hun er som en fugl, hun flyr i vinden hvordan hun enn...
- Hvor er hun? - Her, og så der.
Du vet hvordan fugler er.
Hør her, jeg vil ikke ha bråk.
Kona di kjemper for å redde barna deres.
Ja.
Hun knuller rundt for å redde dem.
Og hvorfor det?
Fordi du ikke vil ha bråk.
Fordi her, dypt inni deg, -
- er du en elendig liten pyse med slapp pikk.
Han kommer tilbake. Pappa kommer definitivt tilbake.
Hele livet mitt har jeg tenkt at jeg har kontroll på ting.
Uansett hva som skjedde.
At jeg hadde kontroll på familien min, -
- jobben min og affæren min.
Jeg trodde ikke noe kunne få meg på avveie.
Jeg var sånn en idiot.
Fram til det øyeblikket da bunkerdøren slamret igjen bak meg, -
- trodde jeg at jeg kunne få orden på alt igjen.
Jeg trodde virkelig at jeg kunne redde oss.
Jeg vet det.
Jeg ville så gjerne beskytte deg.
Du vil gå, ikke sant? Vi er vel en familie?
- Ja! - For alltid.
- Jeg er så glad i deg! - Og jeg er glad i deg.
Si til Jonas at jeg er glad i ham også.
Du er så modig.
Ta godt vare på henne.
Er det alt?
Er det alt, sa jeg?!
Kom deg opp!
Jævel!
Tekst: Eivor Bekkhus www.sdimedia.com